Ryhmä+22

=Ryhmä 22=

Jäsenet: Anna Mustakallio Mervi Mikkonen Katriina Manninen

Kirjoittakaa tähän kuvaus ryhmänne työskentelytavoista ja työnjaosta ryhmätentin aikana:
=Tenttivastaus=

== Opetuskokonaisuuden aiheeksi valitsimme ympäristö- ja luonnontieteestä ympäristönsuojelun. Suunnittelemamme luokka-aste on kuudes luokka, ja opetuskokonaisuuden kesto on puoli vuotta. Opetuskokonaisuutta suoritetaan yhdellä tunnilla kahdesta ympäristöopin viikkotunnista. Toisella viikkotunnilla keskitytään muihin opetussuunnitelman mukaisiin ympäristöopin aihekokonaisuuksiin. Ajattelimme, että jos oppimiskokonaisuuteen varataan tarpeeksi aikaa, on oppilailla paremmat edellytykset sisäistää asioita sekä sitoutua oppimiseen. Oppilaiden käsitteellinen muutos tulee todennäköisemmäksi, kun oppimisprosessissa sitoudutaan järjestelmällisyyteen (Hakkarainen, Lipponen & Lonka, 2000, s. 260). ==

== Oppimisjakson oppimistavoitteena tiedon syvällinen ymmärtäminen, ei asioiden ulkoa muistaminen. Yksittäiset, tarkasti muistiin painetut asiat eivät ole niin tärkeitä, kuin kokonaisuuden ja siihen liittyvien eri ilmiöiden välisten suhteiden hahmottaminen. Oppimisjaksossa käytetään hyödyksi teknologiaa sekä ryhmätyöskentelyä, jotta pystyttäisiin ylittämään yksilön tiedonkäsittelyn rajoituksia (Hakkarainen, Lipponen & Lonka, 2000, s. 143 ja 160). ==

== Tavoitteena on oppia kierrätyksen sekä energiansäästön periaatteita sekä ympäristönsuojelun merkitystä. Oppilaiden olisi ihanteellista oppia sellaista tietoa, joka ei ole tilannesidonnaista, vaan sitä voidaan dynaamisesti soveltaa käytännössä (Hakkarainen, Lipponen & Lonka, 2004, s. 85). Opetuksessa on tavoitteena siis toteuttaa ankkuroivan opetuksen periaatetta, eli asiat liitetään laajempaan kontekstiin, todellisen maailman ilmiöihin (Hakkarainen, Lipponen & Lonka, 2000, s. 221). ==

== Opetusmenetelmäksi valitsimme tutkivan oppimisen, joka mahdollistaa omien intuitiivisten ja ennakkokäsitysten tiedostaminen, käsitteellisen muutoksen sekä syvemmän ymmärtämisen. Teorian ymmärtäminen tapahtuu parhaiten, kun sen keksii itse uudelleen. (Hakkarainen, Lipponen & Lonka, 2000, s. 200 ja 201.) Hyödynnämme opetuksessa aktivoivaa ja prosessipainotteista opetusta. Tällä tarkoitetaan opetusta, jonka vaiheet ovat: ==

== 1. Diagnosointi ja aktivointi, millä tarkoitetaan sitä, että selvitetään aikaisemmat lasten ajatusmallit harjoitusten. Oppilaat tekevät opetusjakson alussa ajatuskartat, joiden otsikkona on ympäristönsuojelu. Opettaja neuvoo kirjoittamaan asioita ylös esimerkiksi siitä, mitä he tietävät kierrätyksestä, energiansäästöstä sekä ympäristönsuojelun merkityksestä. (Hakkarainen, Lipponen & Lonka, 2004, s. 100-109). Näin oppilaat tulevat tietoisiksi omista aikaisemmista tietorakenteistaan. Vain tiedostamalla aikaisemmat käsityksensä voi oppilailla tapahtua käsitteellinen muutos. Muuten he rikastavat vain aiempia käsityksiään, jolloin lopputulos voi olla hyvinkin virheellinen. (Hakkarainen, Lipponen & Lonka, 2000, s. 94-97.) ==

==2. Oppimisprosessin ja reflektiivisen ajattelun tukeminen, mikä tapahtuu oppituntien aikana. Tunneilla keskustellaan uudesta aiheesta vapaasti. Oppilaat pitävät oppimispäiväkirjaa siitä, mitä tunneilla on opittu, ja mitä he ovat siitä ajatelleet. Reflektiolla tarkoitetaan sitä, että oppilaat peilaavat omia ajatuksiaan.==

==3. Palautteen antaminen ja väärinymmärrysten haastaminen. Oppilaat saavat rakentavaa palautetta koko oppimisjakson ajan, eikä vain sen päätettyä. Arvostelukriteerit tehdään selväksi jo opintojakson alussa. (Hakkarainen, Lipponen & Lonka, 2004, s. 100-109).==

== Käytännössä opetus tapahtuu teknologiapohjaisessa oppimisympäristössä, johon oppilaat voivat kirjata omia ajatuksiaan, kommentoida muiden ajatuksia sekä keskustella Chat-toiminnolla. Oppilaat jaetaan kolmeen asiantuntijaryhmään, jotka saavat aiheikseen energiansäästämisen, kierrätyksen sekä sen, mitä seuraisi, jos näitä kahta ei tehtäisi. (Hakkarainen, Lipponen & Lonka, 2000, s. 158.) ==

== Opetuksen ideana on se, että opettaja ei kerro oppilaille aiheesta tietoa, vaan toimii pikemminkin ohjaajana, joka tukee ja valvoo oppilaiden oppimisprosessin toteutumista. Opettajalla on myös tärkeä rooli oppimistapahtuman suunnittelussa. (Häkkinen, Järvelä & Lehtinen, 2006, s. 196-200.) Opettaja voi myös välillä opettaa perinteisesti opettajalähtöisesti jotakin tiettyä sisältöä. Oppilaat etsivät itse tietoa ryhmän aiheesta, luovat teorioita ja kehittävät niitä eteenpäin. Oppilaat voivat lähestyä aihetta sellaisesta näkökulmasta, joka kiinnostaa heitä. Näin ryhmän sisällä myös jäsenet täydentävät toisiaan. ==

== Teknologiapohjaisen oppimisympäristön avulla oppilaat kirjaavat omia teorioitaan ylös, ja muut voivat kommentoida niitä. Toisten kommentointi mahdollistaa omien teorioiden tarkentamisen ja täydentämisen. Oppiminen toteutetaan ryhmätyöskentelynä, sillä jaettu asiantuntijuus tukee oppimista ja mahdollistaa yksittäisen oppilaan tiedonkäsittelyn rajoitusten ylittämisen. Oppilaiden pystyvät testaamaan uusia ajatuksiaan toisten antaman palautteen kautta. (Hakkarainen, Lipponen & Lonka, 2000, s. 143-146). ==

== Opetusjakson loppupuolella oppilaat jaetaan vastavuoroisen opetuksen ryhmiin, joissa on siis jokaisessa yksi oppilas kustakin asiantuntijaryhmästä. Oppilaiden tehtävänä on opettaa oman aihealueensa keskeisiä asioita muille ryhmän jäsenille. Näin oppilaat ottavat vastuuta sekä omasta että muiden oppimisesta. (Hakkarainen, Lipponen & Lonka, 2000, s. 158.) Kuitenkin kaikilla oppilailla on mahdollisuus tutustua myös itsenäisesti muiden asiantuntijaryhmien aiheisiin. ==

== Teknologiaympäristö mahdollistaa myös sen, että oppilaat tulevat tietoisemmiksi omista metakognitiivisista prosesseistaan. Oppimisalustalla oppilaan oppimisprosessin vaiheet tulevat läpinäkyviksi, jolloin oppilaan on helppo havaita, kuinka hän sekä myös muut oppilaat ovat toimineet. Tämä helpottaa samalla myös opettajan työskentelyä oppimisprosessin tukijana ja valvojana. (Häkkinen, Järvelä & Lehtinen, 2006, s. 113.) ==

== Oppilailla on erilaisia oppimisstrategioita, joista jotkut on todettu tehokkaammiksi kuin toiset. Oppilailla on erilaiset strategiat esimerkiksi sen suhteen, miten he lukevat tekstiä – lukevatko koko kirjan ensin kerralla läpi vai kertaavatko yhtä kappaletta. Myös muistiinpanotekniikat vaihtelevat – jotkut eivät tee lainkaan muistiinpanoja, osa oppilaista alleviivaa tekstiä lukiessaan ja jotkut tekevät lukemastaan omin sanoin tiivistelmiä tai miellekarttoja. Oppimisen strategioita voidaan opetella ja kehittää, mutta tehokkainta on todettu olevan se, että käyttää eri strategioita tilanteen vaatimalla tavalla. Strategioiden opettamisen tulisi myös olla sellaista, että oppilaat oppisivat hyvät strategiat niin hyvin, että käyttäisivät niitä spontaanisti esimerkiksi koetilanteessa. (Hakkarainen, Lipponen & Lonka, 2000, s. 130-133.) ==

== Teknologiapohjainen oppimisympäristö sisältää ominaisuuksia, jotka tukevat oppilaiden oppimisen strategioita. Ympäristö sisältää sovelluksia, jotka auttavat tiedon organisointia, visualisointia sekä representaatioiden luomiseen. Tästä esimerkkinä sovellus, joka mahdollistaa käsitekarttojen sekä alleviivausten teon. Lisäksi oppilaiden on ympäristöön kirjoittaessaan määriteltävä, mihin tyyppiin hänen lisäämänsä teksti kuuluu. Eri tekstityypit ovat kysymys, kommentti, uutta tietoa luova ja tietoa tarkentava teksti. Näin oppilas tulee tietoiseksi omista metakognitiivisista strategioistaan. (Häkkinen, Järvelä & Lehtinen, 2006, s. 114.) ==

== Oppilailla on erilaisia orientaatioita oppimista kohtaan. Joidenkin oppilaiden tavoitteena on ymmärtää mahdollisimman paljon opittavasta asiasta (oppimisorientaatio), toisten tavoitteena on lähinnä saavuttaa hyviä arvosanoja ja olla parempia kuin luokkakaverit (suoritusorientaatio) ja jotkut taas pyrkivät välttelemään koulutyötä ja epäonnistumisia (välttämisorientaatio). (Häkkinen, Järvelä & Lehtinen, 2006, s. 66-68.) ==

== Tässä oppimiskokonaisuudessa pyritään herättämään oppilaissa oppimisorientaatiota. Tähän pyritään tukemalla oppimisen motivaatiota. Oppimiskokonaisuuden alussa jokainen oppilas pohtii ja kirjaa ylös omia tavoitteitaan oppimisjaksolle. Tällä pyritään henkilökohtaistamaan oppimista, jolloin itse opittava asia tulee oppilaalle kiinnostavaksi, ei vain ulkoiset tavoitteet, kuten koulumenestys. Kun siirretään kognitiivista kuormitusta oppilaalta opettajalle oppija tuntee, että hänellä on vastuu ja mahdollisuus vaikuttaa omaan oppimiseensa. (Kurssin luennot) ==

== Opettaja esittelee jo jakson alussa selkeästi oppilaille arvostelukriteerit. Arvostelussa painotetaan kokonaisvaltaista osallistumista prosessiin, eikä pinnallista tiedon opettelua jakson lopulla. Kun jaksossa on tällainen arviointi, eikä perinteistä loppukoetta, kannustaa se myös oppimisorientaatioon. Opettaja antaa myös henkilökohtaista palautetta oppilaan heikkouksista ja vahvuuksista sekä tukea oppimisprosessista. ==

== Työskentelimme niin, että ensin kaikki lukivat huolellisesti kaksi valitsemaansa tenttikirjaa. Kokoonnuimme yhteen kirjoittamaan tenttivastauksen. Kukin jakoi omia ajatuksiaan ja ideoitaan, ja kokosimme niistä yhdessä vastauksen. Tentti oli hyvä tehdä ryhmänä, sillä huomasi, että kukin oli kiinnittänyt vähän eri asioihin huomiota, joten täydensimme toisiamme. Näin tenttivastauksesta tuli parempi kuin yksin tehtynä. Ideoita muistui hyvin mieleen, ja haaste olikin etsiä tarkka sivu, jossa asiasta puhuttiin. Ryhmällämme oli melko lailla yhteneväiset käsitykset siitä, mikä asia on keskeistä, ja haastetta tuotti esimerkiksi lauseidenmuotoilu. Tällainen tenttimuoto oli hyvä, sillä nyt ei korostunut asioiden pintapuolinen ulkoa opettelu, vaan kokonaisuuden ymmärtäminen. Myöskään tenttitilannetta ei tarvinnut jännittää etukäteen. ==