Ryhmä+18

=Ryhmä 18=

Jäsenet: Tuuli Kantola Veera Mäenpää Riina Allinen Mari Väyrynen

=== A) Oppiminen ja opetus –kurssin keskeisenä sisältönä on ollut ymmärtävä oppiminen. Suunnitelkaa pienryhmässänne opetuskokonaisuus, joka huomioi oppilaiden oppimisorientaation ja oppimisen strategisten taitojen kehittymistä. ===

Pohtikaa mm. opetusmenetelmien valintaa, oppimistavoitteita ja opiskelukäytäntöjä. Valitkaa itse opetuskokonaisuuden aihe, sisältö, kesto ja luokka-aste.

Vastauksesta tulee käydä ilmi perehtyneisyys tenttimateriaaliin sekä ymmärtävään oppimiseen liittyvien keskeisten käsitteiden ja teoreettisten periaatteiden ymmärtäminen. Merkitkää vastaukseenne lähdeviitteet.

Vastauksessa saa ja tulee näkyä jaettu asiantuntijuus ja yhteinen ideointi!”

- oppimisorientaatio - oppimisen strategisten taitojen kehittyminen - opetusmenetelmien valinta - oppimistavoitteet - opiskelukäytännöt - opetuskokonaisuuden aihe, sisältö, kesto ja luokka-aste - käsitteiden ja teoreettisten periaatteiden ymmärtäminen - lähdeviitteet

B) Miten ryhmänne työskenteli?
Tehkää lopuksi pieni arvio ryhmän työskentelyn haasteista ja mahdollisuuksista wikitentin tehtävän suorittamisessa.

Kirjoittakaa tähän kuvaus ryhmänne työskentelytavoista ja työnjaosta ryhmätentin aikana:
=Tenttivastaus:=

A) Valitsimme opetuskokonaisuutemme aiheeksi liikennekasvatuksen ja kohderyhmäksi ala-asteen 3-luokkalaiset. Näillä oppilailla on jo jonkinlaisia kokemuksia liikenteestä, mutta sääntöjen tuntemus saattaa olla hyvinkin puutteellista. Aoimme integroida opetuskokonaisuutemme ympäristötiedon tunneille, sillä liikennekasvatus on osa ympäristötiedon opetussuunnitelmaa. Kokonaisuus kestää viikon ajan ja koostuu kolmesta oppitunnista syyslukukauden alussa, sillä koemme, että oppilaita on hyvä muistuttaa liikennesäännöistä heti kouluvuoden alettua. Opetuskokonaisuutemme tavoitteena on laajentaa oppilaiden tietoisuutta liikennesäännöistä, turvallisista käytännöistä, turvalaitteiden kuten turvavyön ja pyöräilykypärän käytöstä sekä yleisistä vaaranpaikoista, joita lapset kohtaavaat liikenteessä. Oppilaiden on helppo integroida oppimiaan asioita arkeensa, sillä he kohtaavat niitä päivittäin.

Oppilaan oppimisorientaatio voi olla joka tehtävä- tai suoritussuuntautunutta tai minää puolustavaa. Opetuksessa on tärkeää ylläpitää mahdollisimman luja yhteys arkielämään, jotta oppilaan on helppo tunnistaa omat oppimistavoitteensa. Selvät oppimistavoitteet sekä itseään kiinnostavat asiat edistävät oppimista sekä asioiden muistamista. (Rauste-von Wright et al. 2003) Pyrimme motivoivan oppimisilmapiirin sekä monipuolisen tehtävänannon kautta synnyttämään oppilaissa tehtäväorientaatiota, jotta heille muodostuisi aito halu selvittää liikennekasvatukseen liittyviä ilmiöitä ymmärtäen niitä itsenäisesti. (Järvelä 2012) Ehkäistäksemme suoritusorientaatiota eli sosiaalista riippuvuusorientaatioa pyrimme siirtämään oppimisvastuuta oppilaalle, jolloin hän pyrkii itse ratkaisemaan ongelmia. Suoritusorientaatio juontaa usein juurensa ilmiöistä, jossa joku toinen henkilö (usein opettaja) ottaa vastuun oppilaan oppimisesta.(Järvelä 8.11.2012) Minää puolustava orientaatio on usein pitkään jatkuneen prosessin tulos, joten sen muuttaminen yhden opetuskokonaisuuden aikana on melko mahdotonta. Voimme toki tukea ja kannustaa tällaista oppilasta osallistumaan oppituntiin sekä yrittää luoda hänelle luottamusta itseensä.

Tuntisuunnitelmaa laatiessamme halusimme kiinnittää erityistä huomiota myös oppimisstrategioihin. Oppimisstrategioita ovat erilaiset tavat, joilla ihmiset opettelevat uusia asioita. On olemassa eritasoisia prosessointeja pintatasosta aina syvätasoon. Toivomme oppilaiden oppivan syvätason prosessointia, jossa huomio kiinnitetään tekstin sanomaan eikä ulkoa opetteluun. (Rauste-von Wright et al. 2003) Syvätason prosessointi on tärkeää oppia jo varhaisessa vaiheessa, sillä se auttaa oppilasta oppimaan pintatasoa syvemmällä. Tätä taitoa oppilas voi integroida lähes kaikkiin muihin aineisiin tulevaisuudessa. Opetuskokonaisuudessamme pyrimme tukemaan syvätason prosessointia antamalla oppilaiden itse miettiä ongelmia sen sijaan, että heille tarjottaisiin oikeat vastaukset.

Käytännössä opetuskokonaisuutemme tapahtuu ympäristotiedon tunneilla viiden päivän aikana koostuen kolmesta oppitunnista. Koska on tärkeää, että oppilaat pystyvät siirtämään oppimansa arkielämän tilanteisiin, eivätkä opi vain koulua varten, tulee opetuksessa huomioida opitun transfer- eli siirtovaikutus. Ensimmäisen päivän aikana on tarkoitus tutustua liikennekasvatukseen aikaisemman tiedon pohjalta, jolloin oppilaat saavat tuoda esiin aikaisempia kokemuksiaan ja tietoaan. Tässä opetusmenetelmässä käytämme vertikaalista transferia eli hyödynnämme oppilaiden aikaisempaa tietopohjaa, jolloin heidän yksittäiset tiedot kootaan laajemmiksi kokonaisuuksiksi. (Rauste-von Wright et al. 2003) Ensimmäisen tunnin aluksi käymme oppilaiden kanssa läpi niitä asioita, joita he jo ennestään tietävät liikenteestä. Kolmasluokkalaisille nämä voivat olla niinkin konkreettisia asioita kuten suojatie, pyörätie, yleisimmät liikennemerkit, liikennevalot, kulkuneuvot ja yleisimmät turvalaitteet. Suuntaamme oppilaiden tarkkaavaisuuden aiheeseen motivoimalla heidät pohtimaan omia kokemuksiaan. Tällainen yhteistoiminnallinen oppiminen antaa oppilaille mahdollisuuden oppia toisiltaan ja soveltaa oppimaansa omaan elämäänsä. (Rauste-von Wright et al. 2003) Ensimmäisenä päivänä haluamme korostaa turvalaitteiden oikeaa käyttöä sekä liikkumista suojatien alueella. Aluksi pyydämme heitä nimeämään yleisimpiä turvalaitteita sekä syitä miksi niiden käyttö on elintärkeää. Seuraavaksi oppilaat jaetaan viiteen ryhmään, ja jokaiselle ryhmälle jaetaan yksi turvalaite, jota esitellä. Näin oppilaat näkevät turvalaitteet konkreettisesti. Oppilaat tekevät lyhyen esitelmän aikaisemman tiedon sekä opettajan neuvojen avustuksella. Tässä yhdistyvät siirtovaikutus arkielämään sekä scaffolding opettajan tukiessa oppilaiden oppimista tarvittaessa. (Rauste-von Wright 2003 et al., Järvelä 27.11.2012) Nämä turvalaitteet voivat olla esimerkiksi turvavyö, pyöräilykypärä, heijastin, rullaluistellessa käytettävät suojat sekä autossa käytettävä lastenkoroke, jotka ovat oletettavasti läsnä oppilaiden elämässä.

Toisena päivänä viemme oppilaat liikennepuistoon. Aluksi oppilaat osallistuvat poliisin pitämään liikennesääntöinfoon, jossa käydään läpi yleisempiä liikennesääntöjä ja vaaranpaikkoja liikenteessä. Tämän jälkeen jokainen saa mahdollisuuden suorittaa "ajokortin" liikennepuistossa. Vaikka kolmasluokkalaiset eivät liiku autolla, he saavat näin mahdollisuuden nähdä kevyen liikenne autoilijan silmin. Lopuksi oppilaat palaavat takaisin sisätiloihin, ja heille annetaan kartta Matin koulumatkasta. Olemme piirtäneet koulureitin valmiiksi sekä merkinneet siihen mahdolliset vaarapaikat. Oppilaiden tulee selvittää, kuinka Matin tulee toimia näissä tilanteissa mahdollisimman turvallisesti. Painotamme suojatien ylitystä ja risteävää liikennettä sekä erityisesti sitä, että liikenteessä ei pidä olla liian sinisilmäinen esimerkiksi vihreän valon palaessa. Oppimiaan liikennetaitoja oppilaat voivat integroida omaan koulumatkaansa, jolloin he pääsevät harjoittelemaan oppimiaan taitoja omassa kontekstissa. (Rauste-von Wright et al., 2003)

Opetuskokonaisuutemme viimeisenä päivänä oppilaat pääsevät kokoamaan yhteisen julisteen liikenneturvallisuudesta. Tämä voi toimia tietoiskuna myös muille koulun oppilaille ja opettajille, sillä se ripustetaan näkyvälle paikalle koulun tiloihin. Kuten Hakkarainen, Lonka ja Lipponen toteavat teoksessaan Tutkiva oppiminen, oppilaan on tärkeää pystyä selittämään oppimansa asia toiselle, jotta sen ymmärtää myös itse. Tämä auttaa myös sisäistämään kokonaisuuden paremmin. He toteavat myös, ettei ole yhtä tehokasta painaa mieleen valmiita selityksiä kuin luoda ne itse. Selittämisen merkitys perustuu ymmärtämisen ja selittämisen väliseen yhteyteen: "selittäminen voidaan nähdä sekä ymmärryksen saavuttamisena että tämän ymmärryksen edelleen välittämisenä". (Hakkarainen et al. 2001) Luodessaan julistetta oppilaat joutuvat selittää oppimiaan asioita niin, että kanssaoppilaat ja opettajat ymmärtävät ne. Käytännössä jaamme oppilaat jälleen viiteen ryhmään, ja jokaiselle ryhmälle annetaan tehtäväksi luoda julista omasta liikenneturvallisuuteen liittyvästä aiheesta. Nämä aiheet voivat olla esimerkiksi turvalaitteet, yleisimmät liikennesäännöt, yleisimmät liikennemerkit, vaaratilanteet sekä ensiapu onnettomuustilanteessa. Oppilaat saavat tietoa aikaisempien päivien aikana oppimastaan sekä opettajalta. Nämä viiden aihepiirin julisteet kootaan yhdeksi isoksi julisteeksi, joka voidaan asettaa näkyvälle paikalle koulun sisätiloihin.

Lähteet:

- Järvelä S. 2012, Opettajan rooli oppimisen ohjaajana, luento 27.11.2012 - Järvelä S. 2012, Oppimisprosessi monitasoisena systeemisenä kokonaisuutena, luento 8.11.2012 - Rauste-von Wright M., von Wright J., Soini T., Oppiminen ja koulutus 2003, s. 59, s.97, s.126, s.205 - Hakkarainen K., Lonka K., Lipponen L., Tutkiva oppiminen - älykkään toiminnan rajat ja niiden ylittäminen, 1999 s. 222-225

B) Haastena koimme teknisen osaamisen puutteen, huomasimme että esimerkiksi wikiin liittymisessä oli ongelmia. Wikissä olisi mahdollista työskennellä erikseen ja jakaa työtä ryhmän kesken, mutta meidän mielestämme se olisi sekoittanut liikaa, jos monta ihmistä olisi muokannut vastausta yhtä aikaa. Tästä syystä päätimme tehdä tentin yhdessä yhdellä koneella. Näin suuressa ryhmässä työskentelyssä on hyvät ja huonot puolensa. Muilta ryhmäläisiltä saa hyviä ideoita ja näkökulmia, mutta monen ihmisen kanssa aikataulujen yhteensovittaminen on haastavaa. Myös tentin tekeminen on aikaa vievää, koska kaikkien mielipiteet tulee käydä läpi.