Ryhmä+37

=Ryhmä 37=

Jäsenet: Iiris Korva Heidi Klasila Pihla Kinnunen

Kirjoittakaa tähän kuvaus ryhmänne työskentelytavoista ja työnjaosta ryhmätentin aikana:
Työstimme yhteistä vastaustamme Googe docsin avulla ja kopioin sitten tekstin tänne. Teimme tenttivastausta samassa tilassa, mutta jokainen kirjoitti ja työsti tekstiä omalla koneella. Luimme kaikki samat kaksi kirjaa. Ryhmätyöskentely toimi hyvin.

=Tenttivastaus:=


 * A) **


 * Oppimiskokonaisuuden tavoitteet: **


 * - Teorian ja käytännön yhdistäminen **
 * - Oppilaat uskaltavat kokeilla ja tutkia ilman epäonnistumisen pelkoa **
 * - Oppilaat osaavat rakentaa tietoa **
 * - Prosessioppiminen: oman oppimisen arviointi, metakognitio, kehittyminen **


 * Opetuskokonaisuus: KUULOAISTI **
 * Luokka-aste: 4.lk **
 * Kesto: Teema-viikko, aihetta käsitellään joka päivä **


 * Kuuloaistin opettaminen **

Aluksi otetaan huomioon lapsen ennakkokäsitykset aiheesta, herätetään ja johdatellaan aiheeseen. Aktivointi tunnin aiheeseen on yksi keino saada oppilaiden ajatus “halutulle tasolle” ja niin sanotusti virittäydytään tunnelmaan. Kuuloaisti-aiheeseen johdatellaan tutkimalla ja vertailemalla omia ja kavereiden korvia. Opettaja voi olla esimerkkinä näyttämällä omat korvansa ja ohjata oppilaita hyvässä mielessä tutkimaan erilaisia korvia. Tehdään opetettavasta asiasta mahdollisimman luonnollinen. Opettajalla on tärkeä rooli ohjata keskustelua haluttuun suuntaan, jotta johdattelulla on merkitystä syvällisen ymmärryksen syntymiseen.

Koska tärkeä lähtökohta tutkivalle oppimiselle on aktivoida oppilaiden aikaisempi käsitys asiasta ja huomioida lapsen ymmärtämisen kannalta ajattelua ohjaavat arkiteoriat, oppilaat kirjoittavat luokkatilanteessa ennen aiheen todellista käsittelyä omat arkiteoriansa kuuloaistista ja siihen liittyvät kysymyksensä paperille. Lasten aikaisemmat käsitykset vaikuttavat siihen miten he tulkitsevat uuden tiedon. Nämä intuitiiviset, kokemukseen liittyvät teoriat vaikuttavat väistämättä ihmisen tapaan tulkita maailmaa ja siksi opettajan on tärkeä huomioida ne opetuksessaan. Teoria-käytäntö suhde on myös tärkeä ottaa huomioon opetuksessa, jotta oppilas luo oppimastaan yhtenäisen teorian dynaamisessa suhteessa omaan arkiteoriaansa.

Ongelmalähtöinen lähestymistapa tukee oppimisprosessin rakentumista oppilaan kognitiivisille tavoitteille, eikä ainoastaan tiedon mekaaniselle kopioimiselle tai yhdistelylle. Jos aito ymmärtäminen on oppimisen tavoitteena, oppilas sitoutuu tavoitteen saavuttamiseen paremmin. Opettajan rooli on ohjata oppilaan oppimisprosessia. Esimerkiksi opettajan on tärkeä kiinnittää huomiota kysymyksenasetteluun. Käsitteellisen ymmärryksen kannalta selitystä etsivät (Miksi, miten) toisen asteen kysymykset ovat tehokkaimpia oppijalle. Asioiden selittäminen johtaa syvälliseen ymmärrykseen toisin kuin asioiden kuvaaminen, mitä lapset usein käyttävät oppimistilanteissa.(Hakkarainen, Lonka & Lipponen, 2000, s. 211-213).

Tekstit talletetaan luokan yhteiseen blogiin, jotta oppilaiden on helpompi seurata omaa oppimisprosessiaan ja saadaan yhteinen tietopankki, jossa konstruoidaan tietoa yhdessä. Verkkotyöskentelyssä oppilaiden vuorovaikutuksen aktiivisuus jakaantuu yleensä tasaisemmin kuin perinteisessä luokkatyöskentelyssä, koska niin sanottujen vahvempien oppilaiden kommentit eivät jyrää muita. Verkkoon luotuihin teorioihin voidaan palata aina uudelleen. (Hakkarainen, Lonka & Lipponen, 2000, s. 160, 221).

Toinen tutkivan oppimisen lähtökohdista on tutkimusprosessin ohjaaminen ongelmia asettamalla. Oppilaat haluavat tietää kuulosta aistina, mutta asiaan perehtyminen vaatii tarkentavia kysymyksiä, kuten miten ääni syntyy tai miten korvan eri osat vaikuttavat äänen syntymiseen. Tarkentuvat kysymykset lisääntyvät sitä mukaa mitä syvemmälle aiheeseen mennään. Älykkäässä toiminnassa kysymysten merkitys perustuu siihen, että hiljainen tieto voidaan muuttaa avoimeksi ja usein täsmällisesti esitetyksi (Hakkarainen, Lonka & Lipponen, 2000, s. 211).

Kotitehtävänä oppilaat lukevat kahden muun tekstit ja kommentoivat niitä. Samalla he vertaavat omia käsityksiään muiden käsityksiin ja näin ollen rikastuttavat omaa teoriaansa. Muiden tekstien lukeminen ja kommentoiminen auttavat rakentamaan uutta tietoa ja tuomaan omat ajatuksensa julkisiksi.

Seuraavan kuuloaisti-tunnin johdannoksi käydään läpi mitä ääni on. Oppilaat tuovat esille omat näkemyksensä. Etsitään luokasta yhdessä erilaisia ääniä: matalia ja korkeita. Pohditaan miksi toiset äänet kuulostavat miellyttäviltä ja toiset taas voivat tuntua jopa kipuna korvassa.

Tutkiva oppiminen näkee älykkään toiminnan ihmiselle lajityypillisenä taitona ohjata omaa toimintaansa suhteessa muihin ihmisiin sekä älykkään toiminnan välineisiin. Vahva hajautettu kognitio korostaa älykkyyden hajautumista ihmisistä ja kulttuuriesineistä rakentuviin älykkään toiminnan järjestelmiin nähden älykkyyden verkostoituneena ja vastavuoroisena. Asiantuntijuus kehittyy verkoston yhteisessä prosessissa eikä vain yksilöiden omien aikaansaannosten tuloksena. (Hakkarainen, Lonka & Lipponen, 2004, s.149-150). Tämän vuoksi on tärkeää huomioida oppilaiden omat näkemykset ja antaa luokassa tilaa keskustelulle.

Opettaja opettaa äänen syntymisen perustan: Ääni syntyy korvassa. Äänet ovat erilaista värähtelyä. Havainnollistaminen esimerkiksi kitaran kielen värähtelyn avulla. Tunnilla käydään läpi konkreettisesti korvan osat ja niiden merkitykset. Opettajan on tärkeä ottaa opetustyylissään huomioon Vygotskin periaatteet lähikehityksen vyöhykkeestä. Oppilaan tukeminen opetusprosessissa vähenee oppilaan oppimistaitojen karttuessa. Tietoa ei siirretä opettajalta oppilaalle vaan kysymysten avulla tuodaan oppilas oppimisprosessin äärelle.

Tunnin aikana oppilailla on mahdollisuus kokeilla, tuntea korvan osia ”mallikorvasta”. Osat käydään läpi ja nimetään.Taululla on suuri kuva korvasta, johon liitetään korvan osat. Oppilaat ryhmissä kokoavat paperille korvan osat kokonaisuudeksi. Ideana on lapsen mielikuvituksen ja taustatiedon hyödyntäminen. Korvien osille oppilaat saavat keksiä mielikuvien perusteella muotoja, lempinimiä. Hahmottuminen voi tällöin helpottua, kun teoria sallitaan tuoda lapsen kielelle. Äänen syntyminen korvassa käydään opettajajohtoisesti keskustellen läpi. Tavoitteena on rikastaa oppilaiden luomia omia teorioita kuuloaistista.Kotitehtäväksi annetaan erilaisten äänien etsiminen keittiöstä. Äänen värähtelyn voi kokeilla esim. lyömällä kattilan kansia yhteen. Lapset kirjoittavat blogiin havaintonsa ja lukevat mitä toiset ovat keksineet. Kotitehtävän avulla koulussa opittua teoriaa tuodaan osaksi lapsen arkea ja arkiympäristöä.

Viimeisen kuuloaistia käsittelevän tunnin tavoitteena on liittää kuuloaisti lapsen elämään. Johdatteluna tunnin aiheeseen luokkaan tulee vieraaksi kuuro ihminen. Vieraileva asiantuntija voi näyttää lapsille kuinka selviytyy arjesta esimerkiksi viittomien avulla. Samalla lapset ymmärtävät konkreettisesti kuuloaistin merkityksen. Asiantuntijan kanssa oppilaat voivat tutustua vähä esimerkiksi viittomakieleen.

Opetuksen mallina käytetään Brownin hajautetun asiantuntijuuden mallia, joka perustuu ajatukseen, että jokaisella oppilaalla on enemmän asiantuntijuutta jossakin aiheessa verrattuna muihin. Oppilaat jaetaan asiantuntijaryhmiin. Jokaiselle ryhmälle annetaan aiheet: Mihin kuuloaistia tarvitaan?; Miten kuulo voi vaurioitua? ; Miten kuurot selviytyvät arjesta?.

Kun asiantuntijaryhmät ovat perehtyneet aiheeseen, oppilaat jaetaan vastavuoroisen opetuksen ryhmiin. Niissä jokainen opiskelija jakaa oman asiantuntijuuden muille ja oppii muilta uutta tietoa. Hajautetun asiantuntijuuden mallin avulla varmistetaan jokaisen opiskelijan osallistuminen prosessiin. Kaikilla oppijoilla ei tarvitse olla yhtä vahvaa tieto- ja taitopohjaa. Asiantuntijuuden hajauttamisessa voidaan ottaa huomioon oppilaan kiinnostus ja motivaatio. (Hakkarainen, Lonka & Lipponen, 2004, s. 191) Näin ollen oppimista ei nähdä tiedon siirtämistä opettajalta oppilaille vaan oppilaat rakentavat ja jakavat tietoa keskenään.

Kun kuuloaisti on tiedollisella puolella käsitelty, seuraa arviointivaihe. Jokainen oppilas rakentaa uuden rikastetun teorian kuuloaistista ja vertaa sitä aikaisempaan arkiteoriaansa, joka tehtiin opetuskokonaisuuden alkuvaiheessa. Oppilaat havainnoivat myös miten yhteisöllinen tieto muodostuu blogissa. Blogin ensimmäisiä reflektioita tunnilla opituista aiheista verrataan myöhempiin. Opettaja herättelee kysymysten avulla oppilaissa itsearviointia; mitä ja miten olen oppinut, millä tavoin aikaisempi tieto muuttui ja ymmärsinkö opetettavan asian. Oppilaiden tuotoksia ei arvioida erikseen, vaan sen sijaan keskitytään oppimisprosessin arviointiin. Opettaja pyrkii ohjauksellaan lisäämään oppilaan tietoisuutta itsestään oppijana ja vahvistamaan metakognitiota. Tämä syventää oppijan itsetuntemusta, mikä taas edistää opitun asian ymmärtämistä ( Rauste-Von Wrigth, Von Wright & Soini, 2003 s.185- 187 ). Perinteinen opettajalähtöinen tuloksia kontrolloiva opetustilanne muutetaan keskustelevaksi, prosessin kulkua analysoivaksi oppimiseksi.


 * Pohdinta **

Oppiminen on usein tilannesidonnaista. Pyrimme oppimiskokonaisuudessa löytämään erilaisia oppimistilanteita, jotta erilaisille oppijoille löytyisi sopiva tyyli ymmärtää opetettava asia. Tehtävien on tärkeä olla innostavia, jotta oppilaiden kiinnostus käsiteltävään asiaan säilyy. Tutkiva oppiminen ei ole ainoastaan tekemällä oppimista vaan oppimistoimintojen täytyy tukea ymmärryksen syvenemistä ja tietotason kehittymistä (Hakkarainen, Lonka & Lipponen, 2000, s. 206).

Konstruktivistisen oppimiskäsityksen tarkoituksena on saada aikaan ongelmia, ohjausta sekä tukea sisältävä oppimisympäristö, jossa oppilaat pyrkivät ymmärtämiseen sekä syiden ja selitysten etsimiseen. (Rauste-Von Wrigth, Von Wright & Soini, 2003 s.176)

Tutkivan oppimisen opetustyylien käyttäminen vaatii oppilailta sitoutumista. Luokan täytyy toimia ryhmänä, jotta ryhmätyöskentely on käsitteellisen ymmärryksen kannalta kannattavaa. Esimerkiksi blogin käyttäminen täytyy olla tuttua. Olemme olettaneet, ettei näitä taitoja tarvitse luokalle opettaa. Hyvä ja positiivinen henki luokassa vaikuttaa oppilaan hyvinvointiin, mikä taas vaikuttaa oppijan oppimisprosessiin.

Lähdekirjallisuus: - Hakkarainen K., Lonka K.& Lipponen L., Tutkiva oppiminen. Älykkään toiminnan rajat ja niiden ylittäminen. 2000. 1.-2.p. - Hakkarainen K., Lonka K.& Lipponen L., Tutkiva oppiminen. Järki, tunteet ja kulttuuri oppimisen sytyttäjinä. 2004. 6.uud.p. - Rauste-Von Wright M-L., Von Wright J.& Soini T., Oppiminen ja koulutus. 2003. 9.uud.p.

B)

Kokoonnuimme ryhmän kanssa yhteen ja lähdimme työstämään tehtävää yhdessä. Suunnittelimme ensin opetuskokonaisuuden rungon yhteistoiminnallisesti, jonka jälkeen kukin alkoi syventämään tekstiä mielenkiintonsa mukaan tukeutuen lähdekirjallisuuteen. Käytimme kirjoittaessa apuna Google docsia, mikä helpotti ja tehosti yhteistä työskentelyä. Tehtävänanto tuntui mielenkiintoiselta, mutta samalla työläältä; sen tekemiseen kului n. 5 tuntia. Perinteiseen tenttitilanteeseen verrattuna koimme oppivamme enemmän yhdessä. Tapahtui käsitteellistä ymmärtämistä. Nyt olemme väsyneitä, mutta onnellisia.